DrSi predstavlja HIŠA ČAROBNE URE
Dragi Lewis, pošiljam ti avtobusno vozovnico
in dva srebrna dolarja za tvojo pot do Michigana.
Resnično mi je žal, da si ostal brez staršev.
Tvoja mama je bila moja sestra, kar pomeni, da sva družina.
Potrudil se bom, da se boš pri meni počutil kot doma.
Kot je rekel Einstein, življenje je kot kolo.
Da ne padeš, se moraš nenehno premikati naprej.
In to bova naredila.
Veselim se najinega srečanja. Tvoj stric Jonathan.
P. S. Oprosti zaradi packe na pismu. Čokolada je.
Mama, očka? Sta tam?
Bo z mano vse v redu?
Ne ve se.
Charlieju bom za rojstni dan kupil kolo. Navdušen bo.
Emma Jean, avtobus je prispel!
Zadnja postaja, New Zebedee.
Vam jo dam dol? –Če lahko. –Seveda.
Najlepša hvala. –Takole.
Lahko noč.
Pazi se, da se ne ubiješ, preden te spoznam!
Lewis? Tvoj stric Jonathan sem.
Ste v ogrinjalu? –Kimono je.
Naj ti pomagam.
Ljubi bog, kaj pa imaš notri? Enciklopedije? –Slovarje.
Resno misliš. –Rad imam nove besede.
Blagohotne so. –Dobrodošel v New Zebedee.
Oziroma pozdravljen. Kar poišči to besedo.
Vem, kaj pomeni pozdravljen.
Brihten poba si.
Bova kmalu doma? Stotnik Polnoč se bo začel.
Ne skrbi, sploh nimam televizije.
Ampak nocoj igram poker, če bi se pridružil. Igraš?
Ne, deset let sem star. –Vzeto na znanje.
Prispela sva. Pardon.
Muggin samoon.
Kljuka je muhasta. Sedi.
Takole. Pazi na prstke.
Dobro, prispela sva.
Lahko stopiš ven.
Takole.
Ljubo doma.
Imate radi noč čarovnic? –Ne, vse leto so tu.
G. Barnavelt! Pridi, ljubica. Priden kuža!
G. Barnavelt!
Ga. Hanchett.
Marmelada. –Je to ogrinjalo?
Kimono je!
Spet igrate saksofon!
Ne znajo vi ceniti zapletenosti improviziranega džeza.
Ne moti me, da igrate, temveč da igrate ob treh zjutraj!
Prosim vas … Kdo je to?
Lewis, moj nečak. Pri meni bo živel.
Vi ste odgovorni, da ohranite človeškega otroka živega?
Tako je. Lep večer vam želim.
Lewis, sem.
Trudil se bom biti tišji ob treh zjutraj.
Ampak takrat je zame najboljši čas za špil.
Tu sva.
Ojoj, res …
Veliko ur. –Pojem veliko je odvisen od okusa.
Zame je to ravno pravo število ur.
Oprosti, notri je motena kukavica.
Zobnik je obrabljen, vzmet pa tudi ni daleč od tega.
Dober večer. Predvidevam, da si Lewis.
Kako si potoval? –Ta stara vešča je moja soseda, ga. Florence Zimmerman.
Oddahnila sem si, ker nisi podedoval stričeve orjaške buče.
Pravi ženska, ki je podobna palički za ušesa.
Glej, no. Buča je jezna.
Ojoj! Je ta oveli vijolični okostnjak spregovoril?
Me veseli.
Lewis, si lačen? –Sem, hvala.
Florence, Lewisa bom odpeljal v sobo.
Vsaj enkrat bodi koristna in speci čokoladne piškote.
Kakšne pa želite, gospod?
Naj vam vsakega posebej stlačim v usta ali jih zdrobim in stresem v hlače?
Ne meni se zanjo. Ima se za pametnejšo od mene, ker ima več diplom.
Ne, za pametnejšo se imam, ker sem res pametnejša.
Stric Jonathan, ne bi moral pred piškoti večerjati?
Zakaj pa ne bi večerjal piškotov? Okusnejši so.
Vem, toda hišni red imamo. –V tej hiši že ne.
Ni predpisane ure za spanje, kopanja ali obrok.
Kar se mene tiče, lahko ješ piškote, dokler ne bruhaš. Videl boš.
Tukaj je vse precej drugače.
Je samo moja? –Samo tvoja.
Čeprav ne vem, zakaj je tole tvoje.
Veš, da je to popolno nasprotje pravi čarovniji?
To je zadnje, kar sta mi starša dala pred …
Pred prometno nesrečo.
Žal mi je. Na, vzemi.
Robček imam
tu nekje.
Izvoli. Ne, malo počakaj.
Nisem hotel …
Nisem vedel, da ima krogla zate poseben pomen.
Samo še malo.
Vzemi robček katere koli barve. Vsi so enaki.
Gorilino mednožje, igrava poker ali igram pasjanso?
Malo potrpi, strašilo!
A ne?
Če imaš to za pokrski obraz, žališ vse obraze.
Ne znaš izgubljati, sitnoba.
Lahko presežeš tole?
Zmagal je!
Spet! –Lažeš mi. Že prej si igral. –Nisem.
Prisežem. Najbrž imam začetniško srečo.
Potolažil se bom z vročim kakavom. Bi ga tudi ti? –Prosim. –Florence?
Seveda. –Sama si ga naredi. –Zadavi se in crkni.
Kako dolgo ste stričeva soseda? –Celo večnost sva že prijatelja.
Odkar sem prišla sem oziroma pobegnila sem.
Iz Pariza. Po vojni.
In, ne. Da ti odgovorim na ta pogled.
S tvojim stricem nisva ljubčka. –Ogabno!
Platonsko je prava beseda. –Res je.
Tvoj stric me spravlja ob pamet in ne diši vedno krasno.
Ampak rešil me je iz več težav, kot se jih želim spomniti.
Dojela sem, da potrebuje človek samo enega dobrega prijatelja.
Prepričana sem da jih imaš ti veliko.
Ja, na kupe.
Vsi moji prijatelji so čudoviti.
Lahko noč, mama. Lahko noč, očka.
Pogrešam vaju.
Rad vaju imam.
Stric Jonathan?
V zid moram? V zid grem! –Včeraj nisi! Videla sem!
Oprostita? –Lewis, nisva te videla.
Pomemben prvi šolski dan. Kako si spal?
Dobro. In vi?
Mirno kot dojenček. Kot zaspani dojenček. Pojdi, navduši jih!
Odlično sem odigral. Nič ni posumil.
43. tekmovanje v peki tort za nagrado …
Zadržite vrata!
Clark, odloči se že.
Herman.
Vsa čast za trud, Herman. –Hvala, trener.
Woody. –Enako število imamo.
Igrajmo. –Mogoče naslednjič, mulo.
Trener!
Izberi ga. –Ne bom.
Daj! –Prav, z nami igraj.
Znaš igrati, ne?
Seveda.
Prost sem!
Očalar, vstani! Dajmo, poberi se!
Odprite se!
Dobro je! Dajmo!
Podaj žogo!
Očalar, kaj se dogaja?
Dajmo, živahneje! Očalar, vrzi!
Ne vame, na koš!
Podati moraš, očalar!
Oprosti. –Podaj jo Ownu!
Krijte nasprotne igralce! Dajmo!
Vrzi! –Vrzi!
To!
Odličen koš, hitri. –Hvala, trener.
Glejte ga! Zvezda Lakersov iz Minneapolisa!
Kako si, kolega? –Dobro.
Glas za Tarbyja Corrigana je glas za sok v pipah.
Lepo te prosim. Kako misli karbonizirati vodo v pipah?
Daj, udari! –Ne stoj križem rok. Znaš metati?
Ne najbolje.
Bolje kot nič. Vrzi mi kakšno.
Pridi!
Kaj počneš tu? Kje imaš prijatelje?
Nogomet trenirajo. Ne znam igrati. Ničesar ne znam.
Samo klop grejem.
Torej si novi v mestu? Kje živiš?
V veliki stari hiši na koncu High Streeta.
Čakaj!
V klavnici živiš?
Oprosti, kje?
Neki starec je umrl tam, zato zdaj v hiši straši.
Vsaj tako pravijo. Si videl kaj srhljivega? –Ne.
Sinoči se mi je zdelo, da nekaj slišim, ampak je bil moj stric.
Kaj je počel? –Ne vem.
Hodil je okoli. Mislim, da je nekaj iskal.
Mogoče sekiro.
Hiša je njegova. Torej bi vedel, kje ima sekiro.
Mogoče jo je po zadnjem umoru skril pred policijo.
Rad bi nama samo pomagal.
Brez rok ne moreš glasovati zame.
Daj.
Lewis?
Lewis, srček!
Zdravo, mišek. Kako sem te pogrešala!
Tudi jaz te pogrešam, mama. Zelo.
S tvojim očkom bi naredila vse, da bi bila spet s teboj.
Saj se zavedaš tega?
Kako ti gre? Kako ti je všeč stric Jonathan?
Prijazen se zdi, samo …
Kaj?
V redu je, meni lahko poveš.
Ta hiša je stara in srhljiva. In ogromno ur ima.
In s kotičkom očesa vidim čudne reči.
Zdi se mi, kot da stric Jonathan nekaj skriva.
Ker res to počne. Nekaj skriva.
Pred tabo.
Žal mi je srček, vendar si v nevarnosti. –V nevarnosti?
V kakšni nevarnosti? –Pogumen moraš biti.
Mama, saj me poznaš! Nisem pogumen.
Najprej najdi knjigo, potem poišči ključ.
Knjigo? Ključ?
O čem govoriš?
Slišiš tiktakanje?
Pogumen.
Pridi ven, kjer koli si.
Ne moreš se večno skrivati.
Na pomoč!
NE ODHAJAJ
Na pomoč! Spustite me ven!
Na pomoč, prosim! Pomagajte! Spustite me!
Jaz sem.
Dol! Dajmo, pojdi v svojo sobo!
Žal mi je, da si to videl. –Ne, hiše ne napadajo ljudi!
In če napadejo, se ne opravičuješ, ker sem to videl!
V hiši straši? Me boš ubil s sekiro? –Prosim? Ne!
S sekiro me boš ubil, ne? –Ne bom!
Kaj se potem dogaja? –Nekaj je jasno. Hiši si všeč.
Hišam ni nič všeč, ker so hiše.
Veš, kdo so čarovniki, Lewis? –To so moške čarovnice.
No, ja.
Malo več so od moških čarovnic.
Čarovnik, samostalnik. Moški, ki se ukvarja z magijo.
Moška čarovnica.
Hočeš reči, da si čarovnik?
Bi se prestrašil, če bi bil?
Si dober čarovnik ali slab?
Odvisno, kaj misliš pod slab.
Prijazen sem, nisem pa ravno dober.
Sem samo čarovnik za zabave. Ga. Zimmerman pa je prijazna in dobra.
Hudičevo dobra.
Doktorat iz magije ima z Univerze Gottingen.
Zakaj se ponoči sprehajaš okoli? In kaj to tiktaka v zidovih?
Si slišal?
Ta hiša je bila nekoč last drugega čarovnika. Isaaca Izarda.
In njegove soproge Selene.
Isaac je preminil in v stenah pustil čarobno uro.
Zakaj? –Ker je nemogoč
šaljivec. Podtika ti šale.
V steno jo je dal, da me spravi ob pamet.
Poskusil sem jo utišati z drugimi urami, ampak ne pomaga.
Zato ponoči hodim po hiši in iščem to hudičevo reč.
S sekiro?
Priznam, da včasih malo pretiravam.
Se rodiš kot moška čar … Kot čarovnik?
Ne, vsak se lahko nauči, če se uči in pridno vadi.
Bi se lahko sam naučil? –Ne.
Toda rekel si, da lahko vsak … –Odrasel.
Grafe in hieroglife imamo, in reči, ki bi zmedle še profesorja s Harvarda.
In nimam te časa učiti. –Prosim te! Prosim, nauči me. Prosim!
Prosim te! Prosim!
No, prav! Kakor želiš.
Dobro.
Sporoči mi, ko jih boš prebral.
To je za začetek.
Buče z obrazom. –Odganjajo zlo.
Tako kot železo. Odganja zlo kot sprej proti mrčesu.
Zato imamo železne podkve in železna vrata na pokopališče.
Kako pa postaneš pravi čarovnik?
S svojo magijo moraš premagati zlobnega duha.
Res je.
Kaj smrdi po zažganem žveplu?
Poredna muca!
Bom moral nekoč poraziti zlobnega duha?
Ne skrbi, še dolgo ti ne bo treba. Varen si.
Je to zate varno?
Ja, dokler ga hraniš.
Nekoč je bil Florencin ljubljenček, William Kačespear.
Želela je, da bi bil vijoličen, urok je šel po zlu.
Med nama, danes ji gre večina urokov po zlu.
Zakaj? –Kar sam jo vprašaj.
Kaj je to? –Amuleti, uroki, zaščite.
Zlo ne more bliže kot 5 metrov tej omari, kaj šele, da jo odpre.
Kaj pa je notri?
Veš, ko sem rekel, da ni pravil?
No, eno pa le imamo. Ne odpri te omare. Nikoli.
Drugače te bom vrgel ven. Razumeš?
Samo glede tega sem resen, zato moraš povedati na glas.
Razumem.
Združenje ameriških čarovnikov
Kolegi so izbrali Izarda za čarovnika leta
Mojster črne magije
Isaac!
–Isaac, ne počni tega!
Prosim te! Nikar!
Isaac, prosim te!
Isaac?
Začetek je in konec.
Alfa in omega.
Slišiš tiktakanje?
Preiskala sem shrambo.
Našla sem mrtvo miš.
Ure pa ni.
Misliš, da boš odkril kaj novega, če še stotič prebereš?
Niti ne.
Torej si vse povedal Lewisu?
Ne čisto vsega. –Po mojem bi moral.
Isaac je mrtev, ampak je še vedno nevaren.
Če bi Lewis poznal resnico … –Še midva je ne.
Ne veva, kje je ura, ne kaj je njen namen.
Veva le, da je nekaj groznega.
Odgovorno morava ravnati. Lagati malemu.
Hej, Lewis?
Zakaj nosiš ta očala?
Stotnik Polnoč ima takšna.
Gledaš njegovo oddajo? Nedotakljiv je.
Kaj je? –Nedotakljiv. Pridevnik.
Ne da se ga premagati.
Tako so ga klicali. Nepremagljivi Stotnik Polnoč.
Mislim, da bi ti bilo lažje, če bi se jih znebil.
In če bi se vedel malo bolj … Saj veš, normalno.
Misliš? –To ti govorim kot prijatelj.
Dobro. Prijatelja. Prijatelja sva.
Fino bi bilo. –Lewis!
Lewis! Me ne vidiš?
Tu sem, glej!
Lewis! Tvoj stric Johnny je!
Iti moram. –Verjetno.
Pridi, greva! Hitro noter! Kje imaš očala?
Zakaj si prišel? –Po potrebščine moram.
Nocoj je polna Luna. Popolno! –Za kaj?
Za tvojo prvo veliko in resno čarovnijo.
Pohodim plin? Ne veš, kaj zmore ta reč.
Prosim, pojdiva.
Ojoj, naslednji teden bo Luna izginila zaradi mrka.
Do takrat pa rokajmo naprej.
Od Saturna do Sonca,
od zveri do plemeniteža,
kot stari alkimist
ta svinec v zlato spremeni!
Tole je bilo res res …
Grozno. Hudo zanič!
Bereš, kot da je priročnik za avto.
Lewis, ni pomembno, kaj rečeš, ampak kako rečeš.
Ti si edini ti v vsem vesolju.
To pomeni, da je tvoj magični slog noro edinstven.
En v sto milijonov kačiljonov.
Lahko ti dam primerne knjige, te naučim pravih urokov,
ampak ta zadnji procent je odvisen od tebe.
Kako torej najdem svoj čarovniški slog ali kaj že?
Nekje v tebi je. Samo umiriti se moraš in poslušati.
Zdaj izgledaš, kot da kakaš. –Če pa ne vem!
Vse tole je čudno! –In kaj je narobe s čudnim?
Čudno je kot orehi v piškotih, toda zaradi njih so piškoti zanimivi.
Pokazal ti bom, kaj lahko naredi malo čudnega.
Mi narediš uslugo? Prinesi nož in mi preluknjaj ušesa.
Za dečka, ki ima rad besede, si očitno ostal brez njih.
Stric Jonathan, ti pa nisi samo čarovnik za zabave.
Razglej se malo.
Končno nasmešek! Mislil sem, da se ne moreš smejati.
Poredna muca! Mačje stranišče uporabi!
Dobro, spat grem.
Ti pa smeš seveda bedeti, dokler želiš.
Stric Jonathan?
Nocoj je bilo genialistično. Velič …
Fantazmenalno.
Nimam še prave besede, ampak hvala.
Ko bi te vsaj spoznal veliko prej. –Ja, tudi jaz ti to želim.
Lahko noč.
Zakaj te nisem?
Zakaj si odšel od doma?
No, če sem odkrit, moj oče, tvoj dedek,
ni maral magije. Posebej ne mojega ukvarjanja z njo.
Malo sem razmišljal o tem, pa še malo,
in na koncu sem preprosto odšel.
Črni labod sem bil v družini.
Reče se črna ovca.
Prepričan sem, da je labod.
Zato nisi prišel na mamin in očkov pogreb?
Mislil sem, da ona ne bi želela, da pridem.
Kaj pa vem. Pogrešala te je.
Kar naprej je govorila o tebi.
Lahko noč.
Stric Jonathan.
Mislim … Mislim, da sem tudi jaz črni labod.
Potem pa sva čreda labodov.
Jata. Reče se jata labodov.
Ja!
MAČJA TELEPATIJA
LEVITACIJA
Hej, nehaj!
Čakaj! –Lavitaius dominungus!
Fotelj!
Ne, ni ta.
Vzemi … –Daj …
Naj mu voda zmoči obraz.
Utihnite! Nehajte se smejati! Ni smešno!
Če jo usmeriš in kanaliziraš, lahko nadzoruješ energijo.
Me ne bo ubilo? –Ne, če se osredotočiš.
Potem postaneš prevodnik. Poglej.
Pokaži, kaj zmoreš.
Fotelj! –Oprosti, fotelj!
Ni slabo.
STRUPI IN KISLINE
Trije udarci gonga, Florence. Nazadnje so bili štirje, zdaj pa trije.
Kaj bo, ko pride do enega? –V klet se bomo skrili.
Zdaj ni čas za šale. Stvari so se spremenile.
Vem. Lewis.
In če bo tu, ko se začne? –Ne bo, ker jo bova našla.
Le zbrana morava ostati.
Dobro.
Oprosti.
Maslo bom prinesel.
Karirasto srajco, prosim.
Bo nepremagljivi Stotnik Polnoč premagal zlobnega Ivana?
Mogoče pozneje, prav?
Daj, zamudil bom! Adijo! –Pa pa!
Odhajam! –Stoj, Nikamor ne greš! –V past sem padla!
Tu ostani!
To!
Fotelj!
In zmagovalec za predsednika 4. razreda je …
Tarby Corrigan! –To!
Hvala.
Tarby … Oprostite.
Tarby! Čestitam, Tarby. –Hvala, Lewis.
Če želiš, lahko jutri prinesem piškote.
Ja, Tarby. Pojdi na piškotni piknik s tem revežem.
Woody. –Samo …
Se vidimo pozneje.
Mavec si snel! Greva vadit bejzbol?
Oprosti, s fanti gremo raziskovat Wilderjev potok.
Mogoče kdaj drugič. –Boljši kraj poznam.
Ja? –Svojo hišo.
Vsi se motijo, v njej ne straši.
Čarobna je.
Čarobna?
Čarovnij ni.
Pa so. Moj stric je čarovnik.
To je moška čarovnica.
Lahko ti pokažem uroke, da zavrtiš žogo ali jo odbiješ čez igrišče.
Ali da vsakič dosežeš zadetek.
Prisežem. Na lastne oči se lahko prepričaš.
Kam si jo dal, ti zlobni norec?
Roka!
Šmentani golobi!
Našel sem te!
Našel bom urok za rotiranje žoge.
Trenutek mi daj.
Kaj je tu notri?
Ne, to je …
Ne smeva je odpreti. –A res?
Zakaj ne? –Ne vem, ampak to je edino stričevo pravilo.
In še zaklenjena je.
Ne, ni.
Tarby, resno. Ne smeva!
Ne bodi tak strahopetec.
Mogoče je notri urok, ki ga iščeš.
Ne!
NEKROMANIKA
Kaj je nekromanika?
Samostalnik, komuniciranje z mrtvimi ali njihovo oživljanje.
Daj jo nazaj!
Oživljanje mrtvih? To bi bil pravi trik.
Daj jo nazaj! –Nehaj!
Prav! Saj tako ni resnično!
Vse to je čudno. Ti si čuden.
Je bil to mali Corrigan? –Ravno odhaja. –Kaj sta počela?
Nič.
Stric Jonathan, bi se žogal z mano?
Ta hip ne morem. Nekaj moram raziskati.
Pozneje, prav? –Prav!
Isaac je z urokom skril sobo, da nihče ne najde ure, ampak ne razumem tega.
Poznam vse magične jezike, kar jih je.
Albertijeva šifra, enoški glifi, toda tole …
Resno?
Doživel sem, da vijolična domišljavka ostane brez besed.
Ne vem, kako dolgo bo še kdo od nas živel, čudnobradec.
Tečna vešča. –Kosmatinec.
Grdoba. –Naredi si kitke iz dlak na hrbtu. –Pogršal bi te, pa se ne da.
Dobro, dobro, stari jeti. Poglej.
Kaj ti to pomeni? –Omega.
Isaac jo je omenjal, ko je umiral.
Zadnja črka grške abecede.
Kaj pa v zgodnjem krščanstvu?
Sodni dan.
SLUTNJA
Mali, si dobro?
Sem.
Nikoli nisi znal lagati.
Osamljen si, ne?
Ko vsaj Jonathan ne bi bil tako zaposlen.
Če bi se vsaj lahko več družil s tabo.
Nič hudega.
Pa Tarby? –Ne mara me.
To zlahka popraviš.
Pokaži mu pravo čarovnijo. –Ne znam čarati.
Seveda znaš! S pomočjo knjige, trapček.
Tiste, za katero sem ti rekla, da jo najdi. Našel si jo, ne?
Knjigo? Misliš na knjigo o nekromaniki v knjižnici?
Stric je rekel, da se je ne smem dotakniti. –Nič ne bo imel proti.
Tako ali tako nima časa.
Vzemi knjigo. Tarbyju pokaži pravi trik.
In spet bosta prijatelja. Prepričana sem.
Tarby je cepec.
Vsako leto kandidira za predsednika in prijazen je samo do volitev.
Potem pa je spet stari on.
Ne potrebuješ ga.
Lahko greva iskat pajke. Če želiš.
Pusti me pri miru, prav?
Tarby!
Dobro, bi rad videl pravo čarovnijo? Pokazal ti jo bom.
Ja? Boš žensko prežagal na pol?
Mrtveca bom oživil. –Lažeš.
Tega nihče ne more. –Samo glej. Razen …
Razen če te je strah.
Rabiš varuško? Prav!
Ampak vem, da je to izguba časa.
Kdaj?
POKOPALIŠČE OAKRIDGE
Ob zvoku trobente bodo mrtvi vstali
Tarby!
Tarby?
Tarby, ni smešno!
Od tod je.
No, daj, brihtnež.
Koga bova zbudila?
Lahko tega?
Jagnje pomeni, da je otroški grob. Nočem oživiti otroka.
Srhljivo je, da to veš.
Po mojem greva sem.
Mega trik s knjigo.
Vem, da ti to počneš. –Ne, ni res.
Je to ta? –Ja, po mojem.
Potem pa pridi.
Dobro.
Zate, ki v kamnu in glini spiš,
poslušaj klic, vstani in ubogaj moj ukaz.
Vrata v svet smrtnikov odpri
in se kot človek iz krvi in mesa znova sprehodi.
In kaj zdaj?
To je to.
Samo to piše.
Lahko pospraviš tole, prosim?
Prihaja! –Osvobodil se je.
Vrnil se je!
Vrača se domov.
Vrača se domov, vrača se domov.
Vrača se domov. –Buden je.
Vrnil se je. –Vrača se domov.
Vrača se domov.
To sploh ni srhljivo.
Kdo bi bil tako zmešan, da bi oživil Isaaca Izarda?
Nekdo, ki mu ni do življenja.
Hiša ve, da se je vrnil. Čutiš? –Kot stekli pes.
Ve, da se gospodar vrača domov.
Tvojo pomoč bom potreboval.
Moja magija ne bo dovolj. Nisem usposobljen za to. –Ne morem!
Samo zamočila bom. –Sam ne morem.
Ni ti treba. Lewis! –Kaj je z njim?
Močnejši je, kot misliš. Bolje čarovnik in pol kot nič.
Povej mu resnico. –Ne, otrok je!
Najpametnejša čarovnica si, kar jih poznam.
Uroke izvajaš, ki jih ne znam niti izgovoriti. –Pravim, da ne morem!
Ne morem.
Žal mi je.
Isaac se vrača. Ne smeva ga spustiti noter.
Kakšen je torej načrt, če nočeš čarati?
Kladivo še znam vihteti.
Zmešanci so, Marmelada.
Zmešanci!
Bo to dovolj, da ga ustavi? –Seveda.
Mogoče. Še nekaj jih bom prinesel.
Stric Jonathan? –Ne hodi gor!
Dol prihajam!
Poslušaj, pogovoriti se moram s tabo.
Zdaj ni najboljši trenutek. Na zapletenem uroku delam.
Nekaj dni bodi pri gospe Z.
Daj, no. Podkve vidim. Vem, da je nekaj narobe.
Kaj pa govoriš? Vse je v redu. –Ne, ni.
Prav imaš, Lewis. Nekaj je narobe.
Hudo narobe. Oči ima, Jonathan!
Naš stari prijatelj Isaac Izard,
le da ni naš prijatelj. Zloben je in zelo močan.
Bojim se, da se je vrnil iz onstranstva.
Ja, o tem sem želel …
In ko izveva, kdo ga je oživil, bo to še kako obžaloval.
Zelo obžaloval.
Ja, gotovo bo.
Poslušaj, roko na srce, ampak tu nisi varen.
Vsaj ne zdaj. Pojdi k Florence.
Prav? Vse bo v redu.
Daj!
Ga. Zimmerman?
Prosim, srček? –Kaj počnete?
Poskušam …
Nič.
IZARD IN BARNAVELT
Čakajte!
Sta Isaac in stric Jonathan skupaj nastopala?
Vse sta počela skupaj.
Najboljša prijatelja sta bila. –Resno?
Nekoč.
Isaac je bil sirota, Jonathan pa ubežnik.
Noben ni imel družine.
Imela sta samo čarovnijo.
In drug drugega.
Toda Isaac je šel v vojno. V Nemčiji se je boril, ko je izginil.
Meseci so minevali, nato pa se je Isaac nenadoma vrnil domov.
Toda ni bil več isti Isaac.
Drugačen je bil.
Besen.
In močnejši, kot sme biti kateri koli čarovnik.
Kako?
Kaj se mu je zgodilo? –Ne vemo.
Rekel je le, da se je izgubil v Črnem gozdu.
To pa je starodavni kraj z zelo staro magijo.
Brata Grimm sta tam pisala zgodovino. –Misliš pravljice?
Misliva, da je Isaac v tem gozdu srečal črnega čarovnika.
Učitelja, ki mu je dal strašne in prepovedane knjige.
Ena od njih je tako nevarna,
da jo je tvoj stric zaklenil v to omaro.
Isaac je takrat zapustil ubogega Jonathana.
Brez pojasnila.
Našel si je čarovnico, Selino.
Maščevalno in zlobno. Poročil se je z njo.
Zaklenila sta se v hišo.
Dokler ni neke noči lanskega leta
Isaac opravil obred krvne magije, ki ga je ubil.
Kaj je želel doseči z obredom? –Narediti ključ.
Ključ za uro. Iz človeške kosti.
Mislimo, da so bile to kosti njegove žene.
Isaac je najbrž ubil Selino, da bi ga naredil.
Stric Jonathan je rekel, da ste izjemna čarovnica. Boljša od njega.
Bila sem.
Nekoč.
O moji magiji se je govorilo po vsem Parizu.
Če bi me le videl pred vojno.
Enkrat sem Salvadorju Daliju raztopila uro na zapestju.
Zakaj nama potem ne pomagate?
Veš, kako prihaja čarovnija od znotraj?
Nekoč me je nekdo prizadel. Zelo.
In čeprav sem si zunaj opomogla, si v sebi nisem.
In vsakič, ko poskusim uporabiti pravo čarovnijo,
mi preprosto ne uspe.
Zdaj pa …
Na svetu je zelo malo težav,
ki se jih ne da vsaj ublažiti s čokoladnimi piškoti.
Ne zdaj, k telovadni zamujam. –Takoj morava govoriti. –O čem?
Tisto zadnjič na pokopališču.
Hudo sva zamočila in moj stric je v godlji. Vsi smo. Ura je …
Lewis, nehaj!
Na pokopališču se ni nič zgodilo.
Vem, da te je strah, tudi mene je.
Woody!
Pusti me! –Poberimo se!
Dobro jutro, ga. Fisher. –Woody.
Ne bojim se! In če komu poveš, da sem bil tam,
ti bom polomil obe roki.
Navaden čudak si.
Nepremagljiv.
Stric Jonathan? Si tu?
Nemogoče!
Na pomoč!
Prosim, pomagajte mi!
Pomagajte, prosim!
Vzemi te liste!
Si dobro?
Kaj delaš tu? Rekel sem, da ni varno!
Nepremagljiv sem bil.
Ja, očitno.
Tega ne bosta zmogla sama. Pomoč potrebujeta, lahko pomagam.
Ne, ne moreš! –Lahko. Ker znam brati tole.
Vendar potrebujem čaj.
Ne razumem. Rekel si, da si že videl to šifro.
Ja, tovariš Ivan pošilja z njo ukaze Rdeči brigadi.
Kateri tovariš? –Tovariš Ivan iz nanizanke.
Stotnik Polnoč ga vedno ustavi in dešifrira sporočilo. In to …
S tem. Z napravo za dešifriranje Stotnika Polnoč!
Ne morem verjeti. –Jaz ne morem verjeti!
Tri čajne šejke, prosim.
S to uro bova s Selino očistila ta umazani svet.
Ura sodnega dne!
Nekako uniči vse,
vendar ne z uničenjem sveta, temveč z vrnitvijo na začetek.
Če je planet ogromna ura,
je ta presneta reč zobnik za navijanje ure.
In svet vrne na začetek časa!
Vse bo šlo nazaj. Vedno mlajši bomo,
dokler ne izginemo in ne bo ostal nihče več.
Vedel sem, da je Isaac močan, nisem pa sanjal, da je zmožen tega.
Kdaj se bo zgodilo?
Ko je noč najtemnejša.
Popolni Lunin mrk. Nocoj.
Vse te Lune v moji sobi.
Kaj, če jo je Isaac preučeval in čakal pravi trenutek?
Do tega odštevajo udarci gonga.
Še žvečilne bomo vzeli.
Isaac je bil tu.
Je Isaac snel vse podkve? –Stalil jih je.
Eno po eno. –Kot bi žgal mravlje z lupo.
Kako močan je zdaj? –Smrt mu je dobro dela.
Tu počakajta.
Fotelj!
V redu je, pomagal ti bom.
V redu je. Vse je v redu.
Vse je premetano.
Očitno je nekaj iskal.
Po mojem vem, kaj.
Kaj čakamo? Znebimo se ga.
Se ne bi moral stopiti? –Preveč korenine slaka?
Ne, premalo prsti s pokopališča.
Mogoče arabski kardamom. –Nimamo ga.
Stric Jonathan?
Stric Jonathan!
Jaz sem kriv za to. –Lewis, pomagal si nama.
Razvozlal si načrt. –Ne.
Reči hočem, da sem oživil Isaaca.
Lewis? –Kaj pa govoriš?
Odprl sem omaro in uporabil tvojo knjigo.
Res mi je žal.
Nisi mogel, premalo veš o magiji za takšno čarovnijo.
Samo navodila sem ubogal.
Na knjigo sem spustil kri.
Lewis!
Krvna magija?
To je bilo moje edino pravilo!
Vem! Žal mi je.
In si ga prekršil? –Nisem namerno.
Si torej po naključju odprl omaro in opravil poganski obred?
Jonathan? –Nisem vedel, da je Isaac zloben. Nisi mi povedal.
Sem zdaj jaz kriv? –Nisem rekel tega!
Kaj pa potem govoriš?
Kje si imel pamet?
Želel sem, da bi bil Tarby spet moj prijatelj.
In rad bi svoje starše nazaj!
Mislil sem, če uspe tu, lahko poskusim še na njiju doma!
Rad bi, da se mami vrne!
Oprosti.
Napaka je bila, da si prišel sem.
Trenutek, Jonathan.
Prosim, ne. Odkupil se bom!
Prosim te!
Ne, otrok ne sodi sem. Tu nisi varen.
Motil sem se, ko sem mislil, da bi lahko bil.
Ampak midva sva jata labodov.
Žal mi je.
Tu počakaj.
Pogovorila se bom z njim.
Vem, da imam nekje Malleus Maleficarum.
Moral bi pomagati s ključem.
Daj, zderi se name. Ozmerjaj me.
Ne bom te zmerjala. Tokrat ne.
Jonathan, deček te potrebuje.
Ampak kar je storil … –Otrok je še.
Otroci delajo napake, zabredejo v težave. Zato so otroci.
Ne gre za krajo stripov. To je …
Nimam izbire. –Seveda jo imaš!
Lahko bi vztrajal.
Ampak ne, ko postane težko, jo ti ucvreš proti izhodu.
Kot si pobegnil od družine. –Oče me je spodil!
Pa tvoja mlajša sestra? Njen vzornik si bil.
Potrebovala te je, zdaj pa je ni več.
In njenega edinega otroka boš zapustil!
Ne znam skrbeti za otroka, se pogovarjati z njim, ga varovati.
Posebej zdaj! –Strah te je. –Ja!
Strah me je! Za Lewisa!
Da jo bo skupil! –Veš, kaj, genij?
Za to tudi gre.
Ko imaš otroka, se moraš bati zanj.
24 ur na dan, pa to vseeno počneš.
To je v opisu tega dela!
Sama bi dala vse, da bi spet imela to delo.
Da imam spet svojo punčko, da …
Veš, kaj?
Res imam žaljivko zate.
Jonathan Barnavelt, strahopetec si!
Ga. Hanchett!
Lewis? –Na prostosti je! Takoj morava tja!
O kom govoriš? –Hitro! Nekdo je v hiši!
Kdo? –Pohitite!
Pridite! –Primi Marmelado.
Hitro! Pustite vrata! –Kje? Kaj? Kdo?
Zgoraj je, videl sem ga! –Kristus! Lewis!
Lewis! –Hitreje!
Čakaj, drsi!
Drsi, Lewis! Počakaj!
Ne razumem te. Kateri zlobnež?
Isaac mu je ime. Isaac Izard.
Isaac Izard? Lewis, mrtev je.
Lani je umrl.
Tu počakajte. Stric Jonathan! Ga. Zimmerman!
Zaklenjeno je!
Gotovo je Isaac. Umakni se!
Ga. Hanchett, umaknite se od vrat. –Ne bodi trapast. –Ne!
Pozdravljen, Lewis.
Pusti jo.
Zakaj bi pustil
svojo čudovito soprogo?
Ste vi Selina Izard?
Od glave do pete.
Stric Jonathan! –Lewis!
Ampak saj ste umrli? –Kdo je to rekel?
Isaac? –Isaac!
Je to kost?
Človeška.
Ubil jo je, da je izdelal nekakšen ključ.
Mislil sem, da je narejen iz … –Ne iz moje kosti.
Delček prave gospe Hanchett je.
Čudovita ženska.
Preden sem jo ubila in zamenjala.
Moja soproga
je nadarjena za krinke.
Najboljšega učitelja sem imela.
Pridi, poljubi mamico.
Vi … Vas sem sanjal.
Nisem mogla do omare.
Uroki so bili premočni.
Ti pa si mi lahko prinesel to poredno knjigo
in oživil Isaaca zame.
Lahko si naredil vse, kar sem želela.
Zdaj pa nama boš prinesel ključ za uro.
Ne! Ne tu!
Daj že!
Zdaj se pa že važiš.
Lewis!
–Lewis, kje si?
Isaac ga je odpeljal. –Ja, toda kam?
Mislim, da vem!
Stric Jonathan! –Lewis!
Prihajava! –Ga. Zimmerman, tu sem!
Stric Jonathan! Tu sem!
Ne, tukaj! Tukaj!
Barnavelt in Izard, mojstra prestidigitacije,
ljubljenca evropskih kraljev, sta znova skupaj.
Gotovo se spomniš mojega naslednjega trika.
Ne! –Stric Jonathan! –Isaac, nikar!
Poba mi je všeč. Sirota, ki obožuje Stotnika Polnoč?
Moje mrtvo srce mi ogreje.
Prosim, ne sili me, da ga razkosam. Daj mi ključ.
Nikogar ti ni treba raniti. Samo povej, kje je ura.
Ura je pod čarovniškim urokom. Ne bosta je našla, konec je.
Isaac, prosim te.
Gotovo s koščkom sebe ne želiš tega.
Del tebe zagotovo ni povsem mrtev.
Mrtev sem bil mnogo prej, preden sem umrl.
Veva, da si v vojni doživel nekaj groznega. Vsi smo.
Ravno nasprotno.
Tam sem srečal učitelja.
Moja četa je padla v zasedo.
Vse so pobili. Mislili so, da sem tudi jaz mrtev.
Dneve sem taval po Črnem gozdu.
Izgovarjal sem vse uroke, kar sem jih poznal, z eno mislijo.
Rad bi bil dovolj močan, da končam vse to!
Da izbrišem grozote, ki sem jim bil priča.
Ko sem odprl oči,
sem ga zagledal.
Ponudil mi je pijačo.
Seveda za majhno ceno.
Nenadoma sem imel
načrte za uro
v svojih mislih!
Kristalno jasne.
To ni bil čarovnik. Niti človek ni bil, ampak demon!
Nepremišljeni cepec! Demona si priklical!
Ja!
Azazela, če sem natančnejši. Četrtega princa pekla.
Čudovito darilo mi je dal.
Najboljši čarovniški trik vseh časov.
Naredil bom, da bodo ljudje izginili.
Svet bom vrnil v preteklost do začetka časa.
Samo midva s Selino bova ostala.
Toda če se vrneš na začetek,
se bo zgodovina, ljudje, vse se bo znova začelo.
Ne bo. Poskrbel bom, da ljudje tokrat ne bodo nastali.
S pomočjo prijatelja.
Lewisovi starši so umrli v strašni nesreči.
Tvoj soprog in čudovita deklica ne bosta umrla.
Ker ju sploh ne bo. Brez ljudi ni vojn.
Zdaj pa, Jonathan,
ključ.
Florence.
Zdaj bi bil primeren čas za malo čarovnije.
Florence, mislil bi, da bi izmed vseh ljudi ravno ti to hotela.
Vem, kako je izguba družine vplivala nate.
Preveč si žalostna in zlomljena, da bi zmogla pravo čarovnijo.
Morda sem bila res.
Toda zdaj
sem nepremagljiva!
Marmelada, zdaj!
Kje sta? –Izginila sta.
Pazi, kam stopiš. To je jezik.
Dobro. –Velik jezik.
Kako
srhljivo.
Čas je, da mali izgine.
Stric Jonathan! –Previdno!
Lewis! Ne prestraši jih!
Pusti me!
Mami!
Zakaj ne govoriš z mano?
Kristus!
Mojbog! Jonathan!
Pustite me! Pustite!
Jonathan!
Lewis, si cel? –Sem.
Poglej tole. –Vrnimo se noter.
K tem srhljivim pošastim? Raztrgale nas bodo.
Isaac uporablja čarovniško čarovnijo.
Bomo sedeli in razmišljali? –Načrt potrebujemo!
Druščina!
Pri poskočni teti!
Brez skrbi, zobe imajo iz buče. Nič nam ne morejo.
Dobro, izmislil sem si.
Nekakšno ogabno lepilo!
Obtičal sem!
Jaz tudi!
Nisem mislil, da bom tako umrl.
Ga. Zimmerman, primite mojo srajco! –Imam te!
Sekaj, sekaj! –Lewis, hitreje!
Sovražim buče!
Si videl? Z miselnim sunkom sem jo uničil. Vžgalo je!
Ja, Jonathan, vsi smo ponosni nate!
Sta videla, da imam moč? –Ja, čista petica.
Stric Jonathan? Jaz sem. Prosim, zbudi se!
Stric Jonathan? –Takoj se zbudi!
Kaj gledaš, stara zgubana rozina?
Tebe gledam, neumni otročji orangutan.
Lewis … Florence, del si zgrešila.
Žal mi je, Lewis. Za vse.
V redu je. Meni tudi.
Tole je sicer krasno, toda do mrka je komaj 18 minut.
Ključ imata. –Kako bomo našli uro?
Nikakor.
Zaščitena je s čarovniškim urokom, torej je skrita pred vsemi čarovniki,
naj so še tako močni. Niti Florence je ne more najti.
Gotovo smo kaj spregledali.
Mogoče jo lahko najdem jaz.
Nisem čarovnik, vsaj ne še.
Bi delovalo, če bi mogoče jaz poskusil s čarovnijo?
Dobro. Pripravljen sem.
Lewis, nisem prepričan glede krogle. –To je moja čarovnija, ne tvoja.
Pa dajmo.
Najti, glagol.
Odkriti točno mesto in položaj.
Skrit. Pridevnik.
Nekaj, kar je neznano ali se ne vidi!
Ura, samostalnik. Mehanska naprava.
Po navadi meri čas. Vekarica.
Časomer!
No, res je čuden.
A ne?
Najdi skrito uro!
Prosim vaju, mama in očka,
povejta mi, kje je ura. Prosim vaju!
Pod vodnim grelcem? –Lewis, genij si!
Bomo?
Trik ali sladica!
Ga. Zimmerman?
Kaj je tisto?
Jonathan! Odpri vrata. –Trudim se.
Nisi mi v pomoč!
Oškrni jih.
Celo v smrti
so srhljive.
Florence, lulati me tišči.
Ne zdaj, Jonathan!
Kačespear! –Ga. Zimmerman! –Florence!
Pojdita!
V redu je, zna ravnati s Kačespearom. Hitro pridi!
Isaac!
Stoj!
Prosim te.
Vsega, kar znaš, si se naučil od mene, Jonathan.
Nisem pa ti pokazal vsega, kar znam.
Ljuba moja.
Ne!
Tu počakaj! –S tabo moram!
Ne, mogoče so pasti. Sam imam zaščito.
Nekaj čutim.
Uspelo mi je!
Stric Jonathan!
Stric Jonathan? Stric Jonathan!
Tiho, vse je v redu. Jaz sem, Lewis. Tvoj nečak.
Lewis, pojdi z nama! Do stolpa.
To je poseben stolp. Zaščitil nas bo.
Všeč si mi, Lewis. Rada sem tvoja mama.
Pozabi strica. Kmalu bo izginil z vsemi drugimi.
Stric Jonathan? Stric!
Imam te.
Kaj?
Mama, očka, kaj naj naredim?
Poslovi se.
Poslovim naj se? Kako to mislita?
Prav. Zbogom. Rad vaju imam.
Ljubica, poglej, začenja se.
Pesek časa spreminja smer.
Kaj? –Rad bi bolje videl.
Kaj … –Poglej tole. –Franklin?
Hitro!
Nekaj je narobe! –Kaj? –Pomagaj mi!
Naj vam pokažem, kaj zmore malo čudaškosti.
Kaj?
Stric Jonathan.
Vrnil sem se.
Uspelo ti je. Ustavil si uro.
Ne omenjaj Florence dojenčka. Večno se bo norčevala.
Ne bom. –Prisežeš?
Prisežem. Ne bom omenjal dojenčka.
Čarovniška skrivnost? –Ni se zgodilo.
Najboljši si. Uspelo ti je.
Vrzi mi hlače.
Florence niti besede, resno. –Glej, no.
Poglej, kaj je mačka izbruhala.
Ozdravila si Kačespeara! –Ti pa si ustavil uro.
Ne, jaz sem se samo podelal. Dobesedno.
Lewis je ustavil uro.
Lewis!
Res si nepremagljiv.
Ga. Zimmerman?
Žal mi je, da ste izgubili družino. –Meni je žal, da si ti izgubil svojo.
Bi želeli biti črni labod v najini jati?
Sem lahko vijolična? –Zmenjeno.
Potem pa z veseljem.
Nočem čudaškega suhca. –Misliš, da ga hočem jaz?
Veste, kaj, fantje? Tako ali tako nočem igrati.
Žoga v nos in v koš.
Posrečilo se mi je. –Lewisa hočemo v moštvu!
Ne, mi ga hočemo!
Lewis, pridi!
Rose Rita, ne?
Smem videti tvojo knjigo o žužkih?
Videla sem te s slovarjem. Veš, da se reče žuželke.
Seveda.
Si jih ti narisala?
Odlične so.
Žuželki si podoben. To mislim kot največjo pohvalo.
Tako sem tudi razumel.
Kako sem vesel.
Adijo!
Kdo je to? –Rose Rita Pottinger.
Prijateljica. –Res? Se ljubčkata? –Ne, platonsko je.
Poglej, kako se naenkrat vede kul kot James Dean.
Stric Jonathan, pohodi plin. Poglejmo, kaj zmore ta lepotec.
Si pripravljen? –Seveda! –Tu počakaj.
Jonathan, voziš kot stara mama! –Zanimivo, ti pa izgledaš tako.
Nehajta že, oba sta prastara!
Dobra. –Čista petica.
KONEC
Poredna muca! V mačje stranišče pojdi!
Prevod BLITZ Film & Video Distribution
TVRip - Toyan Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija